Vnímat vanutí Ducha
Duch svatý působí uvnitř našeho srdce. Tam se s ním můžeme setkat, a pak se můžeme obrátit ven, abychom se angažovali pro Boží věc v tomto světě.
To dobře vystihuje koncilní pojem "znamení času": církev, křesťané by měli být vnímaví pro to, co se děje, a reagovat na to v Božím Duchu. Dnes je to třeba válka, problém násilí a terorismu, nefunkčnost demokratických mechanismů nebo konzumismus většiny společnosti; a v církvi otázka synodality, kněžských a řeholních povolání, pastorace rodiny nebo napětí mezi tradičními a moderními pohledy. Vnímání těchto problémů v Duchu svatém se projevuje tím, že se neuchyluje k jednoduchým černobílým řešením, že nepodléhá ideologiím, ale je citlivé pro konkrétní situaci, pro jednotlivého člověka, pro postupné kroky v přirozeném plynutí času.
![](https://6ba6592a11.clvaw-cdnwnd.com/1ad596640427f282f806db61de68c569/200001833-c833fc8342/duch-5.jpeg?ph=6ba6592a11)
Příkladem zase může být papež František: v Amoris Laetitia neřekl, že partneři, kteří žijí v neregulérním vztahu, mohou přijímat svátosti. Ale neřekl ani, že nesmějí. Ukázal, že je třeba rozlišovat jednotlivé situace, příběhy, ke každému člověku přistupovat individuálně. Přihlížet nejen k jeho právnímu stavu, ale především ke stavu jeho svědomí. Na takové myšlení nejsme v církvi zvyklí, mnozí by raději slyšeli jasné ano nebo jasné ne. Proto si s jeho dokumentem mnozí nevědí rady a oficiální místa v církvi přinášejí stále nové a nové interpretace.
Podobně zprávy o synodalitě: papež prý chce změnit v církvi po staletí zaběhané pořádky. Ne, on jen otevřel prostor, aby se o nich svobodně diskutovalo. Ano, to je cesta Ducha svatého: nebát se prolomit tradiční bariéry, pokud vidím novou potřebu, ale zároveň zůstat v klidu a pozorně vnímat Boží impulsy.
Duch Boží jistě vane, kam chce, a působí různými cestami. Zaujala mě zpráva o Karlu IV. a o jeho vážném zranění v důsledku souboje v 36 letech, z nějž si odnesl trvalé následky. Historici tvrdí, že to změnilo jeho přístup k životu i vládě: vzdal se rytířských soubojů, začal odmítat násilné prostředky moci a snažil se vše řešit diplomaticky. Když zvážíme Karlovo duchovní zakotvení, můžeme říct, že v tomto zranění, velmi bolestném a nepříjemném, objevil Boží impuls, že právě v něm ho zasáhl Duch svatý.
Přeji vám, abyste podobně jako papež František, podobně jako Karel IV. objevovali ve svém srdci vanutí Ducha svatého. A abyste podle něj jednali.